- Alo? - Kevin Baines?
Sunt Sam Braddock de la Unitatea de Răspuns Strategic.
Vă sun în legătură cu Charlie Alanak. A scăpat azi de la ospiciu.
Credeți că vine încoace?
Subiectul e violent și imprevizibil, deci aveți grijă.
Charlie!
CINCI ORE MAI DEVREME
Bună dimineața, Charlie. Cum te simți?
Tot așa? Să-l rugăm pe dr. Lavery să-ți schimbe medicația?
Vorbește, Charlie. Trebuie să vorbești.
Nu... de pastile...
- ... am nevoie. - E-n regulă.
De ce ai nevoie?
Îmi pare rău, Charlie. Aș fi vrut să pot face asta.
Toate sunt împachetate până acum.
Eu și mama mâncăm în farfurii de unică folosință.
- Ați locuit mult timp acolo, nu? - 40 de ani.
Avem șase zile la dispoziție să golim casa până se pune în vânzare.
La Craigslist, unde se duc să moară neprețuitele suveniruri de familie.
Spune-mi, vinul tatălui tău e bun de ceva?
E groaznic.
Dar să știi că-mi plăcea, în fiecare an, cum mirosea casa
a must și a drojdie, iar tata cobora în subsol la fiecare 20 de minute...
Spike!
- Bună, Șefule. - Să mergem.
- E târziu. Avem multă treabă. - Bine, să mergem.
Salut, Charlie.
Dispari din fața mea, Alanak!
- Nestor, termină! - Te omor!
Paza! Prindeți-l!
- Soră! - Charlie?
Înapoi! Alo, Nestor, înapoi!
- Charlie? - Ușurel!
La ospiciul Meadowview, strada Keele nr. 7673.
Subiectul e înarmat, cineva a fost rănit. Se numește Nestor Prejean.
Vă trimit cazierul lui.
Atac... atac cu armă letală... tentativă de crimă.
- Nu-l pot controla paznicii? - Sunt neînarmați, ca la închisoare.
Winnie, vreau să vorbesc cu medicul de gardă.
Îți fac legătura.
Șefule, închide-ți microfonul. Te simți bine?
- Da. - L-ai văzut pe Spike când a venit azi?
Da.
Mama lui se mută înapoi în Italia și vinde casa.
Pentru prima oară în viață e pe cont propriu.
- Ai auzit? - Cum de mi-a scăpat?
Tocmai asta e, Greg. De obicei, nu-ți scapă.
- Așa că te mai întreb o dată, ești bine? - Nu, e doar...
- Am niște probleme acasă. - Cu Marina?
Îmi place că face parte din viața mea. Dar, după cele prin care-a trecut,
are nevoie de mult sprijin și îl merită. Chiar îl merită.
Merită pe cineva care să fie acolo și s-o asculte.
Dar uneori, când mă întorc de la serviciu, ea e acolo și eu sunt frânt.
- Mă simt golit de... - Șefule, ai legătura cu medicul.
Pornește-ți microfonul. E apelul tău.
Bună, dr. Lavery, sunt sergentul Parker. Cu ce avem de-a face?
Pacientul e foarte surescitat. A înjunghiat un alt pacient.
- Și acum ține ostatic un paznic. - Am primit cazierul lui Nestor.
- Ce-mi poți spune despre boala lui? - E schizofrenic.
Se știe că refuză medicația, ceea ce determină paranoia, halucinații, crize,
iar acum are toate simptomele unei căderi psihotice grave.
Bine, doctore, ține-ți personalul deoparte. Ajungem imediat.
- Va vedea tot ce facem ca pe o amenințare. - Și venirea noastră la fel.
- Șefule, avem vreo șansă cu vorbă bună? - Nicio șansă, la boala pe care o are.
Gata cu vorbăria, trecem la acțiune. Îl doborâm. Raf, Sam, fără chestii letale.
Spike, pregătește scutul sonic pentru a-l distrage.
- Recepționat. - Echipament de protecție de cum intrați.
Mersi, Sam.
- Doctor Lavery? - Pe aici, pe scări în jos.
- Va trebui să eliberăm zona imediat. - E totul încuiat.
- Toți au fost băgați în celule. - Haideți, băieți!
Taie-l! Dacă nu, înjunghie-l!
- La comanda mea... sunteți gata? - Da.
- Intrați! - Poliția! Stai pe loc!
SRU! SRU! Aruncă arma! Arunc-o!
- L-ai luat, Sam? - Ești teafăr, te vei face bine.
- Am imobilizat suspectul. - Eddie, avem o problemă.
- Chiar aici. - E una din asistente, Lorraine Manley.
- Unde-i paznicul? - Cine-i ăla?
Charlie Alanak, pacientul pe care l-a atacat Nestor.
- Ar fi trebuit să fie la infirmerie. - A fugit.
Echipa unu, altă misiune! Winnie, dă în urmărire mașina asistentei.
- A fost văzută plecând din parcare. - Vreau dosarul lui Charlie Alanak,
tot ce știi despre el, începând cu locul de unde provine.
Șefule, voi revedea incidentul, poate găsesc ceva.
Bine, Spike, așa să faci.
Astea sunt notițele de la consiliere, mai sunt și altele în computer.
Băieți, vă țin la curent pe drum. Charlie e localnic.
- A locuit toată viața în orașul ăsta. - Se va duce spre un loc cunoscut.
Sunt două căi de acces spre oraș. Sam, du-te spre est.
Noi o luăm spre vest pe autostrada 407. Să mergem.
- Recepționat. - Majoritatea pacienților de aici
au boli mintale, dar povestea lui Charlie e diferită.
A suferit o lovitură la lobul frontal la 19 ani.
I-a căzut casca în timpul unui meci de fotbal, chiar înainte să fie lovit.
Lovitura i-a provocat un accident vascular minor care a produs o formă de afazie.
Afazie... asta-i o tulburare de vorbire, nu?
Da. Îi este greu să-și găsească cuvintele și să le pună în ordine.
- Dar logica, discernământul? - Cognitiv vorbind, este inteligent.
Lezarea lobului frontal poate însemna multe lucruri.
În cazul lui Charlie, izbucniri impulsive, toane bruște, accese de violență.
Iată de ce e aici. La un an după lovitură, a fost implicat într-o bătaie
și a ucis un tânăr.
- Crimă. - Nu, omor prin imprudență.
A pledat că are discernământ redus, dar nu văd raportul polițistului.
Winnie, ia legătura cu polițistul care l-a arestat. Vreau să știu mai multe.
- Recepționat. - Vă pot spune că tendințele agresive
ale lui Charlie au continuat după venirea aici.
Avea mereu altercații cu alți pacienți
și, în ultimul timp, izbucnirile lui erau tot mai frecvente și mai violente.
- Șefule, vino să vezi asta. - Imediat, Spike.
- Ce-i, Spike? - E chiar foarte inteligent. Uită-te.
Charlie îl abordează pe Nestor, încearcă să-l provoace...
Apoi Nestor îl înjunghie. Toți martorii au afirmat asta.
Dar nu asta s-a întâmplat.
- Charlie s-a înjunghiat singur? - Ca să ajungă la infirmerie.
- A luat o ostatică cu cheile de la mașină. - Toți erau atenți la Nestor, a acționat.
Echipa unu, ascultați-mă, s-ar putea să fie o evadare premeditată.
Charlie urmează un plan, iar noi trebuie să-l găsim înainte ca ceva să-l ațâțe
și să-l facă să-și piardă controlul.
FLASHPOINT Sezonul 4 Episodul 16
Traducerea: Andrada2003-BlackAmber/SubTeam pentru www.subs.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro Script www.addic7ed.com
- Unde mergem, Charlie? - Aici...
- ... erau doar... - Terenuri virane.
- Da, au început construcțiile acum 2 ani. - Acolo... sus.
La stânga.
Nu. Nu...
Charlie, știi că vor veni după tine, nu?
Nu.
Eu... eu... am...
Ți-ai câștigat libertatea? Da, știu.
Acum da, Charlie, dar mai târziu?
Rămân așa.
- Oprește la benzinărie. - N-am bani, Charlie.
Mi-am uitat poșeta.
- Manley nu răspunde. - Șefule, ai legătura cu ofițerul Carlyle.
El a fost la fața locului când l-au arestat pe Charlie.
- Fă-mi legătura, Winnie. - Aici Carlyle.
Aveți nevoie de informații despre Charlie Alanak?
Bună, domnule ofițer. Subiectul e liber, dar nu știm prea multe despre el.
- Speram să faci tu lumină în cazul ăsta. - Desigur.
Am primit un telefon de la campusul Kempton, seara.
Victima avea vreo 19-20 de ani, ca și Alanak.
Au fost niște schimburi de cuvinte și s-au întărâtat. S-au bătut.
Alanak l-a împins pe puști peste tribune. S-a lovit la cap și a murit.
De la o ceartă în curtea școlii, două vieți s-au schimbat pentru întotdeauna.
Alanak a mărturisit. Martorii i-au susținut versiunea.
- Cazul a fost închis. - Avusese probleme anterioare cu victima?
Nu, n-am aflat nimic de genul ăsta. Pur și simplu, a luat-o razna.
- Să vă spun ce-mi amintesc cel mai bine. - Ce anume?
Privirea lui.
Tinerii plângeau, un cadavru zăcea pe jos, era sânge peste tot...
- Și Alanak? - Era cât se poate de calm.
Bine, mulțumesc, domnule ofițer.
Șefule, am găsit numărul de înmatriculare. Sunt pe autostrada 407, către Bayview.
Raf, la următoarea ieșire. Sam, suntem aproape. Vino către vest.
- Recepționat, vin acum. - Ed, sunt în mișcare, merg către sud.
Recepționat.
Pentru a doua oară pe ziua de azi, subiectul e violent și imprevizibil,
deci aveți grijă.
Amice, trebuie să plătești înainte!
Eu nu...
- Trebuie să vii înăuntru să plătești. - Nu...
... am bani.
Deci cauți benzinăria gratuită. Aia e la vreun kilometru mai jos.
Domnule? Vă rog, dați-i benzină. Vă plătesc eu mai târziu.
Lucrez acolo, mai sus. Vă rog!
Cred că îl sun pe șeful meu. Poate găsește el o rezolvare.
- Nu! Stai aici! - Dau un telefon scurt.
- E o urgență! Îmi trebuie benzină! - E-n regulă, Charlie! Nu!
Nu, Charlie, nu! Nu!
La o parte!
Șefule, avem un apel la 911. E Lorraine Manley.
- Veniți repede aici! Se bat! - Unde ești, Lorraine?
- La benzinăria True Value. - Am înțeles!
Benzinăria True Value, la intersecția dintre Langstaff și Bayview.
- Ajungem într-un minut. - Te rog, Charlie, lasă-l! Dă-i drumul!
Lorraine, ascultă-mă. Pleacă de acolo și stai ascunsă, da?
- Trebuie să-i dai drumul! Lasă arma! - Lorraine?
Nu! Nu!
Eddie, s-a tras. Mare atenție!
Te vei face bine. Totul va fi bine. Liniștește-te.
- SRU! - Unde-i Charlie?
Nu-i aici, a plecat. S-au bătut și arma s-a descărcat.
- A intrat în panică. - L-am pierdut, Șefule.
Domnule ofițer... a luat arma cu el.
N-aș fi crezut că va face vreodată așa ceva.
Am încercat să-i vorbesc, dar nu mă asculta.
- Sunt sigur că n-a fost vina ta. - Winnie, distribuie poza lui Charlie.
Alertează mass-media că e înarmat și periculos.
- Băieți... - Spune, șefule.
Charlie ia mai multe medicamente, litiu, metilfenidat și altele.
- Antipsihotice. - Cu cât trece mai mult fără să le ia...
Cu atât mai rea va fi ziua noastră.
Doctore, vreau o listă cu prietenii și rudele lui Charlie,
cu toți cei care i-au trimis mesaje.
- Aduc registrul de vizitatori. - Mulțumesc.
Eddie, pot să-ți spun că n-are nici frați, nici surori.
Tatăl său a murit când era tânăr. Are doar mamă, Katia Alanak.
Bine, am plecat.
- Sam... - Terminăm noi aici.
Spike, tu vii cu mine. Să mergem.
Charlie, vreau să vorbim despre cum îți înțelegi tu faptele.
Vorbitul...
... nu ajută.
Încă sunt...
... prins în capcană.
- Încă sunt ținut aici! - Da, Charlie, așa e.
Ești aici, dar trebuie să...
Am scris numele tuturor vizitatorilor. Sunt 12 în total.
Modelul clasic. În primele luni, vizite regulate, colegi, prieteni,
apoi își iau zborul. Majoritatea celor de pe listă n-au mai fost aici de doi ani.
După ce înțeleg că o boală ca a lui Charlie e pe viață...
...se retrag.
Băieți, vă trimit o listă cu 12 nume. Să le verificăm.
Șefule, sunt pe listă și foști colegi de echipă? Antrenori?
- La ce te gândești, Spike? - Charlie a jucat fotbal, nu?
- Acolo se formează legături puternice. - Ai dreptate. Domnule doctor?
- Sunt careva amici de la fotbal? - Da, Don Colby și Kevin Baines.
- Erau în echipa lui. - Cu ei începem.
Don Colby, Kevin Baines. Pentru restul, trimitem polițiștii.
Mersi.
- Don Colby nu răspunde. Merg la el acasă. - Bine, eu mă ocup de Kevin Baines.
Luăm legătura când am terminat.
- Alo. - Kevin Baines?
- Da. - Sunt Sam Braddock, de la SRU.
Vă sun în legătură cu Charlie Alanak. A scăpat azi din ospiciu.
- Credeți că vine încoace? - E un telefon preventiv, domnule,
nu vreau să vă sperii, dar trebuie să știți că e înarmat și periculos.
- Înarmat? - Dacă încearcă să vă contacteze cumva,
- ...sunați imediat la poliție, da? - Da, desigur.
Mulțumesc pentru telefon.
- Ghici cine-i? - Cumva Lady Gaga?
- Nu! - E Nicki!
- Te simți bine? - Da, da.
Camioanele pentru mutat nu ajung așa repede.
- Cred că vrei să scapi de haosul ăsta. - Sigur, ar fi super.
- Bun. - Mă duc să aduc lucrurile.
Poliția! Deschide, te rog!
Alo!
Oprește-te! Acolo!
- Don Colby? - Da. Despre ce-i vorba?
De ce fugeai, Don? Ia să ghicesc... e un medicament
și tocmai completai hârtiile, nu?
- Cam așa ceva. - Am venit fiindcă a scăpat un pacient
de la ospiciul Meadowview, astăzi. Vrem să știm dacă te-a contactat.
- Charlie Alanak. - Stai așa! Charlie a scăpat?
- N-ai avut vești de la el? - Nu.
Nu, de vreo câțiva ani.
Domnule doctor, nu găsesc nicio sentință privind crima lui Charlie.
Fiindcă Meadowview nu-i o închisoare. Nu se dau sentințe dinainte.
Când a venit Charlie, aveam motive să credem că va sta la noi doar câțiva ani.
- Și ce s-a întâmplat? - Nu putem demara procedurile de eliberare
până nu suntem absolut siguri că nu-i un pericol social.
- După cum s-a purtat azi, nu sunt șanse. - Să vă arăt ceva.
- Katia Alanak? - Da?
- Bună, suntem ofițerii Lane și Scarlatti. - Vă rugăm să ne ajutați.
- Desigur. - L-ați văzut azi pe fiul dumneavoastră?
Cred că e o greșeală. Fiul meu e la ospiciu.
Fiul dumneavoastră a evadat de la Meadowview, doamnă.
- Cum a început, Charlie? - Nu eu... am început!
Ca să te bați, e nevoie de doi oameni, iar când tu ai ripostat din impuls,
au început problemele. De-asta ai fost adus aici, ții minte?
- Nu. - Ba da, Charlie, știi și tu asta.
Ți-ai pierdut cumpătul în seara aia și a murit un tânăr.
Am făcut... o alegere.
- Ce vrei să spui, Charlie? - Trebuia...
Trebuia să-l omori? Răspunde-mi, Charlie.
Vrei să zici că ai făcut-o intenționat?
Gata!
Asta a fost acum două luni. E o schimbare descurajantă
a cuiva care avea remușcări pentru un impuls de moment
în persoana asta fără sentimente, agresivă, confuză asupra propriei stări psihice.
- Un om care o lua razna tot mai rău. - Acum o săptămână s-a înrăutățit situația.
- Charlie pur și simplu a clacat. - Fără schimbarea medicației?
Fără niciun motiv.
Știți ce-mi amintesc cel mai bine de când era Charlie sănătos?
Ce anume, doamnă Alanak?
Zgomotul. Băieții și agitația.
După accident, viața a devenit atât de tăcută.
Era mai ușor pentru el să nu vorbească.
Era jenant.
Prietenii lui Charlie au încetat să mai vină?
Kevin a venit.
Chiar și atunci când Charlie avea necazuri, Kevin i-a fost alături.
Familia lui ne-a găsit un avocat și a plătit costurile legale.
- Nu știu ce va face Charlie fără el. - Ce vreți să spuneți?
Kevin și-a găsit de lucru în vest.
Pleacă? Doamnă Alanak, când pleacă?
Am notat undeva.
Astăzi.
- Șefu', am aflat ceva. - Spune, Eddie.
- Cel mai bun prieten e Charlie Baines. - E în registru. Îl vizitează regulat.
Nu-l mai vizitează. Se mută astăzi.
Pierderea unui prieten. O lovitură imensă.
- Mai ales pentru cineva ca Charlie. - Eddie, stai cu mama, mă ocup eu.
- Suz, să mergem. - Imediat.
Charlie. Omule, te simți bine?
Am... am...
... evadat.
Știu, Charlie. Te caută poliția.
- Am nevoie... - Nu e bine să fii aici.
Au sunat deja. Să-ți spun cum facem.
Te duci la cabana mea. Ai cu ce să te descurci?
Nu. Kevin...
... nu mă poți abandona.
Ascultă... Charlie, nu știu ce să spun.
Îmi pare rău. Plecăm diseară.
Ai spus... că vei fi lângă mine!
- Și voi fi, Charlie... - Ai promis!
Suntem gata.
- Așteaptă, Suz. - Să pornim la drum.
Suz, ți-am povestit despre vechiul meu prieten Charlie Alanak.
Bună.
- Nu. - Trebuie să răspund, Charlie.
E poliția.
Avem multe de rezolvat. Am să răspund la telefon.
- Stai, stai, Charlie! Charlie! - Nu răspunde!
- Bine, Charlie,
dar lasă-i să intre în casă.
- Nu. - Charlie, îmi sperii familia.
Îmi sperii băiețelul.
- Bine... și după aceea plecăm. - Putem să plecăm.
Doar tu și cu mine, noi doi.
La Robbie.
La Robbie? Ești sigur că e o idee bună, Charlie?
- Bine! - Acum!
Bine.
Mergeți înăuntru. Iubito, du-te înăuntru.
Mergem. Mergem.
Șefule, un apel de urgență de la casa Baines.
Charlie a fost acolo. Poliția e pe drum și Suzanne Baines e la telefon.
Bună, Suzanne. Sunt sergentul Greg Parker.
L-a răpit pe Kevin. Avea armă.
Un polițist e în drum spre dvs, doamnă. Sunteți în siguranță.
Se numește Charlie Alanak. Kevin îl cunoaște din școală.
Bine. Știți încotro se îndreptau?
Nu. Da. La cineva... cineva pe nume Robbie.
- Știți cine este? - Habar n-am.
- De ce a venit aici? - Încerc să aflu, doamnă.
- Dar vă vin ajutoare. Stați în casă. - Bine.
Doamnă Alanak, Charlie cunoaște pe cineva pe nume Robbie?
Robbie nu e o persoană.
Șefule, terenul Tom Robbarts. Universitatea Kempton.
Locul crimei.
- Să mergem. - Domnule Lane.
Doamnă, facem tot ce putem. Vă promit.
- De ce se întoarce la locul de plecare? - Vrea să-și înfrunte fantomele. Remușcări.
Atacul lui Charlie, a cedat, l-a împins pe copil, a fost un impuls.
Charlie a vorbit de alegere în acea zi. Ne lipsește ceva.
Șefule, sunt cu Raf. Raportul poliției spune că Don a fost martor.
Adu-l încoace, Sam. Trebuie să analizăm totul. Avem nevoie de tot ajutorul.
Am înțeles. Don, vom avea nevoie de ajutorul tău.
Nu cred că te-ai gândit bine, prietene.
Ce facem noi aici, Charlie?
- Nu e un plan bun. - Trebuia.
Ai evadat, Charlie! Poliția te urmărește.
- Am fost nevoit! - Ascultă-mă.
Îți înrăutățești situația. Trebuie să fie mai ușor...
Echipa unu, avem un apel 911 de pe telefonul lui Kevin Baines.
Linia e deschisă, dar abia dacă se aude ceva.
- Apel pe ascuns. Kevin are necazuri. - Trebuie să mă asculți, te pripești.
- Să... vorbesc cu tine. - Bine, bine.
Don, când Charlie l-a agresat pe puști, a intenționat să-i facă rău?
- Sunt arestat cumva? - Răspunde la întrebare.
Nu. Abia dacă îl cunoștea.
Era... un puști care nu știa când să-și țină gura închisă.
- L-a provocat pe Charlie. - Da, așa este.
- Povestește-mi, Don. - Ce să-ți povestesc?
- Am dat declarație de o mie de ori. - N-o să-ți fie greu s-o mai dai o dată.
Era târziu.
Pierduserăm un meci în ziua aia.
Încercam să uităm totul, să ne mai consumăm nervii.
Charlie se întorsese de vreo lună de la recuperare.
- Salut! - Salut, Charlie.
Era complet schimbat. Era greu să-l vedem în starea aceea.
- Greu meci. - A fost o pierdere grea. Ne-ai lipsit.
Kevin era bun. A încercat să-l țină pe Charlie pe lângă noi.
Dar să fiu sincer, eu n-am știut niciodată cum să mă port în preajma lui.
Dar voi...
Voi...
"Voi..."
"Voi, voi, voi..."
"Voi..."
- Ignoră-l, Charlie. - Ascultă-ți liderul.
Fă-ne o favoare, Columbine, mai tacă-ți fleanca.
- Noi plecăm, Kev. Te sun diseară? - Da.
Frumoasă treabă, ciudatule. Foarte isteț.
Așteptați.
Spărgător de petreceri. Ești un ratat!
Ciudatule. Ciudat! Învață să vorbești!
Oprește-te. Nu băga în seamă!
- Mișcă-te înapoi la recuperare, urâtule... - Lasă-l în pace.
După aceea aud țipete.
Fug înapoi, dar se terminase deja.
Îi crăpase capul puștiului.
- Iată-i. - Să folosim tribuna ca acoperire.
Deci nu l-ai văzut pe Charlie bătându-l pe acel copil.
- Cum spuneam, până să fug înapoi... - Da, se terminase.
Totul s-ar fi putut petrece în alt fel. Tu n-ai de unde să știi.
Charlie a mărturisit. Kevin a confirmat!
Poliția, judecătorii, toți au fost de acord.
Și tu?
Don, doi dintre prietenii tăi au necazuri în clipa asta.
Dacă știi ceva care să-i ajute, acum ar fi momentul.
Bine. Eu susțin tot ce-am spus până acum.
Dar când dai peste ceva de felul ăsta,
ai o senzație ca... ca un semnal de avertizare.
Era ceva în ochii lor. O expresie.
- Ceva între ei. - Un secret.
- Nu știu. - Spui că ucigașul poate fi Kevin?
- Sunt cuvintele tale. - Dar ți-a trecut prin minte.
Nu știu. A fost... o impresie.
Doar o impresie.
Are sens, Sam. Cred că asta încerca să spună Charlie.
Kevin l-a împins pe băiatul ăla și el a luat o decizie să ia vina lui Kevin.
Crezi că Charlie a luat asupra lui vina lui Kevin,
a purtat-o în el atâția ani?
Kevin a fost liderul tău, cel mai bun prieten. L-ai stimat. Dar Charlie?
Charlie voia doar să fie din nou în echipă.
S-o luăm ca o reală posibilitate.
Charlie a recunoscut ca să-și protejeze amicul... până nu mai suportă.
Îi spune lui Kevin să mărturisească.
Kevin îi spune "Îmi pare rău amice, nu pot să te ajut. Merg mai departe".
Atunci el evadează pentru o ultimă încercare.
- Charlie. - Nu!
- Vreau să rămâi calm. - Nu vă apropiați!
Charlie, ascultă-l! Charlie!
Bine, bine. Dă-mi drumul!
- Nu vă apropiați! - Bine.
- Vorbește... cu ei. - Altfel ce se întâmplă, Charlie?
Fac... ceea ce am de făcut.
- Eddie, dacă îndreaptă arma... - Știu.
Îl am în vizor.
Charlie. Mă numesc Greg Parker. Am să trec direct la subiect, prietene,
pentru că meriți adevărul și ești destul de deștept să-i faci față.
Dacă țintești cu arma, echipa mea nu va avea de ales și te va împușca.
Sam, se mișcă, pierd vizibilitatea. Să ne intersectăm, partea de nord.
- Am înțeles. - Spike, vreau să aud.
- Raf, acoperă-l. - Înțeles.
Mă auzi, prietene?
Charlie, vreau să văd că pui arma jos.
Nu... nu mă întorc!
Charlie, te vor împușca. Te vor împușca pe loc.
Kevin, te rog. Vreau să vorbesc cu Charlie. Mă lași?
Vorbește! Fă-l să înțeleagă! Mi-a amenințat familia!
- A fluturat un pistol în fața fiului meu! - Kevin, te rog.
Charlie, ce vrei tu de la mine nu pot să-ți dau.
- Nu! - E prea târziu.
E prea târziu. Aș vrea să nu fie cazul.
- Spike, cum stăm? - Imediat.
Nu...
- Noi... - Fiul meu, soția mea...
îmi ceri să renunț la ei.
- E timpul! - Pentru ce?
Să dau trei vieți sănătoase pe una distrusă?
Nu! Termină!
Tu... tu... eu...
E timpul! Ai promis!
Bine, calmează-te.
Charlie nu vrea să ne audă, dar are nevoie de cineva.
- Vrei să preiau? - Vreau să vorbești cu Kevin.
Ca de la conducător la conducător. A fost fundașul lor, insistă pe asta.
- Înțeles. Sam? - Îl am în vizor.
Charlie Alanak, mă numesc Ed Lane.
Vreau să vorbesc cu Kevin. Te superi?
El e cel cu arma. Pe mine scoateți-mă de aici!
Toți vrem asta. Dar trebuie să lucrăm împreună.
Tot ce-am făcut pentru el și... el îmi amenință familia,
mă aduce aici amenințându-mă cu arma. I-am fost alături ca un frate!
- Știu, Kevin. Ai fost bun cu Charlie. - Toată lumea l-a respins, dar nu și eu.
- Spune-i! - Până și antrenorul i-a întors spatele.
Mi-a spus că ne distrage atenția și să merg mai departe.
Știți ce i-am spus? Îți amintești, Charlie?
I-am spus că plec din echipă dacă șterge numele tău din vestiar.
- Nu-i așa? - Spune-i.
- Nu-i așa? - Da.
- Spune-i. - Kevin, înțeleg.
I-ai luat apărarea lui Charlie.
Asta s-a întâmplat în noaptea aceea în tribună.
Cineva s-a luat de el și tu l-ai apărat.
Erai căpitanul echipei, l-ai protejat, era prietenul tău.
Numai că de data asta ceva a mers prost și toată lumea ta era în balanță.
- Cariera, bursa, totul. - Nu, ai înțeles pe dos.
Charlie a înțeles, știa ce e în joc.
A văzut viitorul tău, pe al lui...
și a luat decizia să ia vina asupra lui.
Nu, dacă spune asta, minte. E cuvântul tău împotriva cuvântului meu.
- N-am spus! - Kevin, ascultă-mă.
Charlie n-a spus niciodată nimic. Toți acești ani a păstrat tăcerea.
Gândește-te cât l-a costat.
Charlie, spune-i de ce ai făcut-o.
Ești prietenul meu.
E prietenul tău. E foarte simplu. E prietenul tău.
Kevin, îl cunoști pe Charlie mai bine decât oricine.
Ați fost împreună pe teren, ați crescut împreună.
Charlie știe ce înseamnă să fii prieten. A demonstrat-o.
Timp de cinci ani, el a demonstrat-o.
E rândul tău.
El merită să aibă o viață.
Merită să aibă aceleași visuri și speranțe ca și noi ceilalți.
Să-și poată ține capul sus în lume.
Trebuie să-i dai șansa asta.
Te rog.
Nu trebuia să fie așa, Charlie.
De atâtea ori am vrut să îndrept lucrurile,
apoi... mă uitam la soția, la fiul meu
și...
Îmi pare rău, Charlie. Îmi pare atât de rău.
Știu.
Dar nu de asta am nevoie.
Eu am făcut-o.
Eu l-am împins pe copilul acela.
Eu l-am ucis.
Te anunț dacă mai e ceva.
Salut...
Mulțumesc... pentru cuvinte.
Cu plăcere, Charlie.
- Te iubesc. - Te iubesc.
Astăzi nu va câștiga puncte din partea autorităților.
Nu, nu. Dar a fost nevinovat și a demonstrat un cod moral puternic,
iar asta contează foarte mult. Am să vorbesc cu Lavery.
Poate că locul lui nu e într-o instituție penală.
- Schimbare de mediu? - Va fi cu totul altceva.
Ar fi frumos să mai și scoatem pe cineva din închisoare.
Ai făcut treabă bună.
Și... mersi că mi-ai spus despre Spike. Am să vorbesc cu el.
Ba n-ai să vorbești.
Ai să te duci acasă și ai să te odihnești.
Prietene, ai multe pe cap. Lasă-mă să te ajut.
- Îți faci griji. Nu trebuie. - Asta îmi spuneai
când aveai întâlnire cu sticla de coniac. Du-te acasă. Scriu eu raportul.
- Îl iau ca pe un da. Du-te. - Bine. Mersi, Eddie.
Sunt Mike Scarlatti. Sun în legătură cu setul pentru vin.
Îl am aici. Ce faci?
Scuze. Sunt Edward Lane. Reprezentantul domnului Scarlatti.
Am primit o ofertă mai bună, așa că vă urez o zi minunată.
- Rezolvat. - Ca prin farmec.
Ne gândeam că n-ar fi bine să le vinzi, Spike.
- Le strici pe cine nu le apreciază. - Aflăm noi cum să facem vreo două sticle.
- Vorbiți serios? - Mie îmi place mai mult berea.
Cadouri de Crăciun, Sam.
- Vin și eu imediat. - Bine.
Uneori e cel mai ciudat lucru.
Văd trandafiri roșii.
Văd trandafirul și îi văd fața din nou.
Declanșatoare. Declanșatoare pot fi orice.
Ar putea dura multă vreme, dar e normal.
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
Parmezan.
Poftim.
Subtitrarea Andrada2003-BlackAmber/SubTeam pentru www.subs.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro Script www.addic7ed.com